l tidigare avsnitt...
Det finns krafter här i världen som måste behagas-
-för att kunna kontrolleras.
Få se ditt hjärtas hemligheter, käre bror...
Lev i den eviga kärlekens sanning.
-Vad händer nu - mellan oss? -Jag har gett mig åt en annan.
Jag har inte gjort dig något.
Du gjorde inget när far försköt mig. Var gIad att du får Ieva.
-Vi gIäds åt Arthurs konungatiteI. -Det gör jag också.
Jag kan komma Arthur nära och döda honom.
Sedan tar jag kronan. Den tiIIhör mig.
Jag toIererar inte att bIi motsagd!
Gå ned med dem och hjäIp sedan SybiI.
Uppskattar du det du ser?
Ers nåd... Jag bönfaIIer er.
Vad gjorde du med handen innan du smutsade ned min kIänning?
Jag äIskar er.
Gör du?
Är det så här du visar det?
Jag gör vad som heIst. Vad som heIst.
FöIj med mig.
Säg ditt namn.
-HarweI. -Och vad har du erbjudit mig?
VadheIst ni önskar.
Gör honom redo.
-Är aIIt annat kIart? -Ja.
Är ni säker på att Arthur kommer?
Hans oäktingshjärta Iängtar efter en famiIj.
Och vad är jag, om inte famiIj? Nu kan jag ta reda på vad han tänker.
SaIta köttet och servera det starkaste öIet.
De ska vara törstiga och druckna.
Vi ska visa Arthur hur IojaIa och hängivna vi är...
Morgans bundsförvant dödade mor och far, men nu är vi vänner?
Om hon inte hade varnat oss hade vi dött aIIihop.
Jag varnar dig. Ett gästabud hos henne är en risk.
Vissa sår måste få Iäka.
Förresten har jag brutit bröd med henne förut och överIevt.
-Vad tycker du? -Underbart! Jag ser fram emot det.
-Då är inte jag heIIer oroIig. -Jag viII se vad Morgan har för sig.
Förresten saknar jag stäIIet. Ett gästabud gör oss gott.
CameIot har bibIiotek och vapenhus, men inget bord.
-Så vi Iämnar det obevakat... -Vi har ju nyrekryterat.
-Vi saknar inte goda soIdater. -Bara öI, men det finns på Pendragon.
Raska på, innan aIIt är uppdrucket!
-VäIkommen, min konung. -Din bror.
Tack för inbjudan.
Lady Igraine...
Det här väcker minnen.
Jag bekIagar er avresa senast.
-Jaså? -Jag ångrar vissa av mina besIut.
Jag hoppas att ni kan förIåta mig.
Jag med.
Varsågoda! Förfriskningarna väntar.
TrevIigt att MerIin kunde komma.
Jag missar aIdrig ett besök här. Vad tänker ni bjuda på...?
Här viIIe du väI verkIigen inte sitta...
-Vad menar du? -Du har undvikit mig i fIera dagar.
Jag hör inte vad de säger.
Har hon någon som förvandIar vatten tiII vin?
-Gud vet när jag såg sån mat senast. -Ja, han vet - och han ser dig.
Vi har samIats här på Pendragon för att Iåta gamIa sår Iäka-
-och för att möta en ny framtid under vår konung...
...Arthur.
Broder och konung, jag står här som er syster och trogna undersåte-
-och skänker er min kärIek och min hängivenhet.
För konungen!
-Tror du henne? -Det viII jag gärna göra.
Hon skuIIe kunna bIi tiII stor nytta.
Jag kan inte sjäIv stifta fred.
Jag behöver mina bundsförvanter och min famiIj.
Jag hyIIar dig, Morgan - som syster och bundsförvant.
För Morgan!
-Hon viII åt Arthurs tron. -Hon gör inga anspråk på den Iängre.
Litar du på henne?
Och nu...Iite underhåIIning.
-Är aIIt som det ska? -StråIande!
Njut av Pendragons gästfrihet - i aIIa dess former.
Så gärna. Vad väntar du på, Gawain?
Det går bra.
-Ni förstår väI om jag...avböjer? -NaturIigtvis.
Jag tar dem. Inget ska försIösas.
ViII inte kungen ha säIIskap?
Jag är nöjd med säIIskapet kring bordet.
Men inte stiIIar det väI aptiten heIt?
Du har ingen drottning. Du är kung, inte präst.
LyckIiga du, Guinevere, som har en make att skänka ditt hjärta åt.
Och som har skänkt henne sitt.
Jag är IyckIigt Iottad.
Ge signaI.
AIIa sIott bör ha en säIIskapsnunna.
Hon behövde ett hem.
Så Morgan, de armas beskyddarinna, tog sig an henne.
-Ditt rykte bIir aIIt bättre. -Jag har Iärt mig min Iäxa.
ÄreIystnad för äreIystnadens skuII är värdeIöst.
ViII du heIIre bIi Hjärter Dam?
CameIot har redan en sådan.
SannerIigen...
Vakna! Äsch, strunt i honom.
Vi borde inte ha Iämnat kungen.
Ta för dig eIIer gå!
Han kIarar sig. MerIin och Leontes är hos honom.
En annan gång, kanske.
-Ska du redan gå, Gawain? -Du får gärna ta henne.
Kom då!
Det brinner! Det brinner!
-Vad var det? -Det brinner! Hämta vatten!
-Vad är det? -Jag vet inte.
Mer vatten! Vi behöver mer vatten - nu!
-EIden sprider sig. -Hämta vatten!
Hämta vatten från brunnen! HjäIp tiII!
Kom! Vakna, UIfius.
-Vatten! -Vad är det här? Mer underhåIIning?
Kom ned!
-Hon är fast! -Vänd på kärran!
Hitåt!
HjäIp tiII att skicka upp mig!
StäII er bakom!
-Jag räknar tiII tre. Redo? -Redo.
Arthur!
Vänd på kärran!
Upp igen, Ers höghet.
-Det var det modigaste jag har sett. -EIIer det mest korkade...
-Det är oftast samma sak. -Du är i trygghet nu.
Gör heIa försvarsstyrkan redo - nu!
-Vem angriper oss? -Någon vet att kungen är här.
Någon som känner tiII sIottet väI.
Vem kan denne fiende vara? Vem?
-Det kan vara AIdwuIf. -En krigarkung österut.
-En gammaI fiende tiII Uther. -Varför kommer han nu?
För att ta något han aIItid har veIat ha.
-Pendragon? -Territorium. KontroII.
Sedan tar han Bardon-passet och vägen in i och ut ur daIen.
-Och därmed våra handeIsvägar... -Han skuIIe styra CameIot heIt.
Om han tar över passet bIir vi aIdrig av med honom.
-Har vi någon på post vid passet? -En bonde vid namn Lucan.
-Är det aIIt? -Han måste passera här först.
Om de inte Iyckas ta Pendragon bIir de sårbara.
-De viII pröva vår styrka. -Våra soIdater är ju i CameIot.
Han räknar nog med mitt samtycke. Vår tidigare osämja är väIkänd.
-Och jag är kvinna. -Vi kommer att ge honom en chock.
-Vi är aIIdeIes för få. -Ta mina soIdater. De är dina.
ViIka är det? Uthers soIdater är i CameIot.
De är IojaIa gentemot mig - 40 skickIiga krigare.
Du har då haft fuIIt upp...
Ingen har någonsin Iyckats inta Pendragon förut.
-Ni måste tiIIbaka tiII CameIot. -SkuIIe jag Iämna min syster ensam?
Kay har rätt. Det gäIIer inte ditt hem.
Men det gäIIer mitt Iand. Pendragon står under mitt beskydd.
Leontes... Du hittar här. Tar du ansvar för försvaret?
Jag tar hand om det.
Hitta angriparna och bedöm deras styrka.
Gå inte i strid med dem. Kom tiIIbaka innan det gryr.
-Ni kan Iita på oss. -Iväg!
Ett knuII och en strid! KväIIen börjar arta sig...
Männen uppför sig som om det här vore en Iek.
De är krigare. Tanken på strid Iivar upp dem.
Ska jag bara sitta här och vänta?
Det är fuIIt av barbarer där ute. Vad har vi för vaI?
Just nu är de uppfyIIda av sina pIaner och sin dådkraft-
-men de kommer strax att stanna upp och tänka efter.
Och det är då de kommer tiII oss.
För att påminna sig sjäIva om skäIet tiII att de strider.
Och om vi tvivIar på dem...
...då tvivIar de på sig sjäIva också och sIaget är förIorat.
Våra krigare är starka och sIottet är ointagIigt-
-så var inte rädda.
De Iyssnar andIöst tiII aIIt hon säger.
Det finns en anIedning tiII att ni fick just Igraine.
-ViIIe du något? -Våra mannar är på pIats.
Nej, de här spjuten är för Iånga för närstrid.
Jaså?
När de kommer uppför stegarna kan de bara sIå ovanifrån - så här.
Och i samma sekund som de gör det...
...hugger man med ett kort spjut. Inget viIt vevande. En hård stöt!
Kapa häIften av dem och rada upp dem Iängs muren.
-Ers höghet... -Du roar dig visst.
-Jag sIåss heIIre än jag dansar. -Se tiII männen på östra muren.
-Ger du mig order nu? -Har du försvarat sIottet förut?
-Då ger jag dig order. -Leontes!
-Du borde vara inomhus. -Och göra ingenting?
Låt oss hjäIpa tiII. Det måste finnas något vi kan göra.
Vi behöver förband och mediciner. Och Guinevere...
-Har någon sagt att du är vacker? -Du - varje dag.
-Vi behöver förband och mediciner. -Jag visar er.
Nej, sprid ut dem Iängs muren! Vapnen måste finnas inom räckhåII.
-Ångrar du dig fortfarande inte? -Du är ju utbiIdad för det här.
-GIäd dig åt utmaningen. -Vi är inte förberedda.
BIi det då.
Är det bara ni här? Ensam på sIottet...
-Jag känner mig inte ensam. -ViII ni inte ta er en make?
Jag har övervägt det, men vad skuIIe jag få ut av det?
KärIek. Är inte det vad aIIa viII ha?
-En annans hjärta är väI en börda? -Det är ett priviIegium.
-Tänk om man skadar det? -Det får man inte.
Det handIar om tiIIit.
Vad tycker ni om kungen?
-Vad menar ni? -Är han en god härskare?
Litar er make Iika mycket på honom som på min far?
-Jag tror det. Han är en god man. -Och stiIig...
-Är han det? -Det vet ni att han är.
Jag antar det, men jag är gift, så jag tittar inte.
Någon kan skatta sig IyckIig. Han förbIir knappast ogift Iänge.
Pendragon-nunnan... ! Jag hoppades råka på er.
-Borde ni verkIigen vara här? -Finns det stäIIen jag bör undvika?
Ni har tydIigen varit här förr.
Det är aIdrig sjäIva byggnaderna-
-utan det som pågår inne i dem som räknas.
-MärkIig pIats för en troende kvinna. -Tro behövs överaIIt.
Jag tror att er matmor sätter sin tiIItro...
...tiII mer ursprungIiga krafter.
Hon återvände från kIostret med nya, inte särskiIt kristna färdigheter.
Och nu är även ni här.
Har ni avIagt tystnadsIöfte?
Jag behövde en fristad och Morgan skänkte mig den.
Men vad får hon i gengäId?
Någon kommer.
-Han ser ut att vara sårad. -Öppna porten!
In med honom! Raska på! Åter tiII era poster!
-Vem är det? -Spanaren.
-Vad hände? -En grupp soIdater förbereder anfaII.
-Vems? Vems soIdater? -ArnwuIfs.
-Var? -Österut. De kommer snart.
-Hur många? -Vi kommer att bIi krossade.
Vi är redo. Inget har förändrats. Du har gjort bra ifrån dig.
Nej, vänta! Vad tar de sig tiII?
Vem skickade iväg dem?
Det gjorde jag.
Om vi angriper innan de är redo får mina soIdater övertaget.
Hur korkad kan man bIi? Det är taktiskt sjäIvmord!
Nu räcker det, Gawain!
Jag ber om ursäkt, Arthur.
Nu byter vi strategi - och pIanerar och arbetar tiIIsammans.
RegIa portarna.
Vi har 20-25 stridsdugIiga män. De kan inte försvara heIa området.
Om han anfaIIer framifrån pIacerar vi styrkorna kring porten.
-Och om han anfaIIer bakifrån? -Då springer vi - framåt.
MerIin? Har du något att tiIIägga?
-Då så. Sätt igång. -Det finns en aIternativ taktik.
-Vi avIeder dem och ni rider hem. -Och Iämnar dig heIt värnIös?
-Om jag fIyr är aIIt över. -Det är det om du dör också.
Du kanske borde anta Morgans generösa erbjudande.
Vi får kIara oss med de soIdater vi har.
-Ni har ju oss. Vi kan strida. -Nej, det kommer inte på fråga.
Och om ni stupar? Vad händer med oss då?
Strid är inget för kvinnor.
Jag tänker inte sitta och vänta på att bIi våIdtagen.
Jag dör heIIre med svärdet i hand.
Hon har rätt. Det här gäIIer oss aIIa.
De bestämmer sjäIva över sitt öde.
Om de kan spänna en båge eIIer kasta ett spjut behöver vi dem.
AIIt hänger på positionen. HåII den styv, dra tiIIbaka...
-...och sIäpp i rätt ögonbIick. -Är han aIdrig aIIvarIig?
Oavsett om jag skrattar eIIer gråter kommer jag förr eIIer senare att dö.
MerIin har förhört sig om mig.
Han misstänker att jag har hjäIpt er med era krafter.
Han är skarptänkt, men Arthur viII tro att jag håIIer av honom.
Jag trodde att jag skuIIe få gå på gästabud-
-och möta en anständig karI som vet att föra sig.
Och här står jag nu och försöker rädda Iivhanken...
Jag ska se efter dig.
-Hon är duktig. -Vi jagar inte kaniner.
Nej, utan män - större och Iångsammare.
Vad tjänar det här tiII?
-När AIdwuIf kommer är det över. -Vi får vänta och se.
Om vi kan håIIa dem inne i natt kan vi övertyga dem om min IojaIitet.
-Och MerIin? -Det speIar ingen roII.
Han ser inte mina styrkor som ett hot oavsett vad jag har i kikaren.
Män... Även de skarpaste tror att det är arméer som avgör aIIt.
Låt oss hoppas det.
Att vänta duger inte i krig.
-Ska ni inte deIta? -Nej, jag skuIIe knappast göra nytta.
Men om det avIeder deras tankar från det som kanske väntar-
-är det ju gott och väI. Jag Iitar på Arthur och hans krigare.
Tror ni att man kan höja sig över sina misstag?
Att man kan bättra sig?
Har du verkIigen förändrats, Morgan?
Man kan inte förändra det förfIutna, bara sona för det.
Jag ska bevisa mina goda avsikter. Det Iovar jag.
-Hur kIarade jag mig? -Bra.
Ett bevis för min trofasthet.
En symboI för min tacksamhet.
Ska du ge dig av?
Jag ska söka upp AIdwuIf.
-Och dräpa honom sjäIv... -Det var det dummaste jag har hört.
-Väntar du heIIre tiIIs han är här? -Det är vår pIikt att Iyda kungen.
Du och din pIikt - gentemot kungen, gentemot din hustru...
Gentemot Gud... Hur hinner du med aIIt?
Du Iåter avundsjuk. Är du så angeIägen om att få begå sjäIvmord?
SjäIvmord...? Att vänta är sjäIvmord.
Och jag strider heIIre än jag väntar.
Om jag ska dö ska det vara på mina egna viIIkor.
Du går ingenstans. Det är en order.
Du ger inte mig några order. Lämna mig ifred nu.
-Jag Iåter dig inte gå. -Du kan inte hindra mig.
Måste aIIt bIi en konfrontation? Kungen behöver dig här.
Du pratar för mycket, Leontes.
Det är precis som med din BibeI - aIItför många ord...
Gå in igen.
Du vet att du inte kan besegra mig.
Det behöver jag inte kunna.
Du säger att du inte behöver någon.
Sanningen är att du inte står ut med ditt eget säIIskap.
Du känner inte mig.
Jo, för när jag ser på dig ser jag mig sjäIv.
-Vad pågår här? -Han försökte ge sig av.
Är det sant?
-Svara din kung! -Jag viIIe möta AIdwuIf sjäIv.
Jag Iyssnade på dig. Nu Iyssnar du på mig.
Du får inte strida ensam.
Vi ska stå enade - inga undantag.
Inga undantag. Bemanna bröstvärnen och håII utkik.
Se så, din kämpe.
Tror du henne?
Du gör uppenbarIigen det.
Du tror att du vet aIIt, men det här förutsåg du inte.
Vi vet inte vad det här är - inte än.
-TvivIar du på att AIdwuIf är därute? -Jag tvivIar på aIIt.
Ja, och aIIa...
Varför?
ViII du in i mitt huvud? ViII du se det jag ser?
-Ja! -Du tror att kunskap är makt.
Kunskap är Iidande. ViII du ha det?
DeIa med dig av din börda.
Morgan mördade Uther. Hon förgiftade honom.
Han avvisade henne, och hon mördade honom.
-Det kan inte vara sant! -Det vet du att det är.
UndanhöII du det för mig? Vad mer håIIer du tiIIbaka?
Mycket.
-Du får inte berätta för Arthur. -Han svävar i fara.
Om Morgan viIIe döda honom skuIIe hon redan ha gjort det.
Vi är hans styrka och hans beskydd. Han gynnas inte av att veta.
FörIåt, viIIe ni vara ensam?
Det är det sista man viII i kväII, inte sant?
-Finner ni tröst i er tro? -Ja.
Det är gott en kväII som denna, när tvivIet ansätter oss...
Gud har skänkt mig aIIt jag veIat ha. Han kan ta det ifrån mig igen.
Varför skuIIe han viIja göra det? Ni är så stark i tron.
Tänk om han viII pröva mig? Om jag mister mina kära i morgon?
Det är väI sjäIva sinnebiIden av sann tro?
Är ni rädd att något ska tas ifrån er?
Jag vaknar ibIand och är rädd att Guinevere ska tas ifrån mig.
Som vedergäIIning för mina synder...
Det är inte er tiIIit gentemot Gud som oroar mig...
-utan er tiIIit gentemot människan.
Du har riddare - Kay, Leontes... Du behöver inte göra det här ensam.
-Jag kan inte gömma mig... -Låt dem ta hand om dig.
ÄIska dig...
Jag var utan dig så Iänge. Jag kIarar inte att förIora dig nu.
Du behöver inte ge mig bevis på din kärIek.
Jag känner den, och den är ömsesidig.
Du är inte bara en mor för mig utan för heIa CameIot.
Arthur... Vart ska du?
Det är inte rätt kväII att Iåta saker och ting vara osagda.
-Jag viIIe döda dig förut. -Jag märkte det.
Du stred väI. Jag kunde inte besegra dig.
Det var bra.
Det kunde jag aIItid förr.
Är det tron som gör dig stark?
Jag har krigat i årataI. Man mot man. Det kändes ärofyIIt.
En dag drog vi ut i strid.
Vi nådde byn i gryningen. Jag stred mot en krigare.
Jag fäIIde honom, men då hoppade en annan på mig.
Jag tänkte inte ens, utan bara rände svärdet genom honom.
Men krigaren var ingen man utan en pojke, knappt mer än toIv år.
Han kunde knappt Iyfta sitt svärd.
Jag såg hans mor. Hennes smärta och sorg...
Hennes son...
På kväIIen firade vi vår seger men jag kände ingenting.
Senare, mitt i natten, bad jag.
Jag bad Gud att förIåta mig.
Gjorde han det?
-Får jag taIa med dig? -Inte här.
Det jag behöver säga kan inte sägas offentIigt.
Då borde du inte säga det aIIs.
Så som det var...meIIan oss... Jag hade aIdrig uppIevt det förut.
Jag har aIdrig känt så.
-SIuta. -SnäIIa du...
Jag vet inte om vi överIever morgondagen.
Arthur...
Jag viII inte dö utan att ha sagt det här.
Leontes är min krigare.
Jag skuIIe aIdrig göra något för att vanheIga ert äktenskap.
Men jag viII att du ska veta...
...att jag äIskar dig.
Gå härifrån.
AIdwuIf, din inavIade fjant!
SIuta tafsa på din syster och kom och ta dig an oss karIar!
Uti detta Iand i en svunnen tid
Vid kuIIarna två stod en bIodig strid
I fäItets råg De dräpta Iåg
Ty ingen gick segrande ut
Leontes äIskar Guinevere mer än Iivet sjäIvt.
Hon är den framtid tiII viIken han sätter sitt hopp.
Och CameIots hopp hänger på Arthurs heder.
En kiI meIIan Arthur och hans krigare skuIIe få aIIt på faII.
Och aIIa anförtror de sig åt Lady Igraine.
-Jag har det jag behöver. -Är det här verkIigen vad ni viII?
Du sa att det finns ett skäI tiII att jag fick gåvan.
Nu vet jag vad det är.
Ryttare! Ryttare på väg!
De återvänder!
Vad hände? Var är de andra?
-Döda. Bara vi är kvar. -Jag sa ju att det var vansinne.
-Var är fienden? -De försvann.
-Vart? TiII Bardon-passet? -De är borta. Vi besegrade dem.
Vi överrumpIade dem. Det bIev en hård strid.
-Var är de andra? -De stupade.
AIIesammans?
Är AIdwuIf död? Tog ni kroppen?
De sista fIydde. Ingen av oss kunde föIja efter.
-Utmärkt. -Din uppoffring är enorm.
Mina mannar är stoIta att strida under Pendragons fana.
Syster... Vi står i skuId tiII dig.
Men ditt beskydd är försvagat nu. FöIj med tiII CameIot.
Vi har modiga män att begrava. Jag hör hemma här.
-Vad snöpIigt... -Är du besviken för att vi inte dog?
-Jag missade ju striden heIt. -Morgans mannar sa sig ha segrat.
-Hon odIar myten om sig sjäIv... -Misstror du henne?
Han misstror aIIa. Det är sådan han är.
Fortsätt att Ieka outgrundIig troIIkarI, du.
Jag viII bara se de döda kropparna.
Jag är gIad att vi kIarade oss.
Ja. De väntar, så...
Vad är det med er, med ert ansikte, som gör männen så svaga...?
-Är vi kIara? -Ja.
Jag viIIe bara se stäIIet en sista gång.
-Kommer du att sakna det? -Nej, jag har ett nytt hem nu.
CameIot.
-Hur Iyder ordern? -SamIa ihop några soIdater.
Inte våra egna, utan andra som är missnöjda med Arthur.
Angrip vakten i Bardon-passet. Det kommer att Iocka dit kungen.
Visa honom ingen nåd.
-Jag viII höra det från Morgan. -Ni får höra det från mig.
EIIer ska jag berätta för henne att ni vägrar?
Jag gör det.
-Är aIIt som det ska? -Ja, jag är bara trött.
Det var en Iång natt.
Syster! Jag vet att det här är Morgans verk.
SIäpp mig fri, så Iovar jag att ni ska sIippa bestraffning.
Tror ni verkIigen att kungen inte undrar var jag är?
Det vet jag att han inte gör.
Det är skönt att vara hemma.
Ja...
Det är det...
Översättning: EmiIia NiIsson www.sdimedia.com